Det finns en gammal berättelse om en far och hans två söner.
När han förstod att ett inbördeskrig skulle bryta ut,
så skickade han en son att slåss för nordstaterna och en för syd.
Han antog att om han hade söner på båda sidor,
så ökade chanserna att åtminstone en överlevde.
Om man krigar på hemmaplan, så är ens grannar offren...
...och ens vänner och ens familj.
Och man blir ensam kvar.
Jag vill att du gör en sak.
Jag sa ju att jag ska göra det. Sortera bara ut underkläderna.
Inte tvätt. Min grej är kul.
Kan du fixa en aneurysm på sjukhuset?
- Jag har tjänstledigt. - Jag vill att du tar ledigt från det.
- Nej. - Snälla. Kom igen!
Det är en rar liten nunna. Hon ska operera hjärtat,
men det går inte förrän hennes aneurysm i hjärnan har förslutits. Så sorgligt.
- Stackars syster Agnes. - Dra ingen nunnehistoria för mig.
Nunnedetaljerna var lite för mycket. Men snälla.
Snälla. Jag behöver dig. Du är bäst.
Säg inte att du inte saknar operationssalen.
Bara en liten clipsförslutning. Du får dämpa suget. Bara...
...en liten clipsförslutning. Snabbt in och ut.
Jag ser till att Owen inte ser dig. Jag lovar.
Ge mig tio minuter.
Godmorgon. Välkommen tillbaka.
- Godmorgon. Tack. - När jag var chef...
Ställföreträdande chef.
...tog jag mig friheten att göra klart alla eftersläpande ST-läkarrapporter,
avdelningsbudgetar, materialbeställningar, så...
- Jag skulle göra det. - Visst.
Men det är samma sak som att man tankar full tank
- när man lämnar tillbaka en lånad bil. - Du stal bilen.
Ingen orsak.
Titta vem som är tillbaka.
Jag trodde att du skulle hålla ut längre.
- Du lade dig fort. - Nej.
Du är ju här. Och chefen har inte sparkat Minnick.
Dr Webber bad mig. Jag lade mig inte.
Om du säger det så.
Om du gillar killen, var med honom, då.
- Jag inte vill vara med honom. - Sluta!
P.g.a. Maggie? Hon kommer över det.
- Nej, jag vill inte vara med honom. - Okej. Men det vill du.
Men det gör jag inte.
Smärtteamet till intensiven.
- Är det lugnt mellan oss? - Vad menar du med "lugnt"?
Jag vill inte att det blir problem med patienterna.
Är det lugnt, alltså att jobba ihop?
- Det är lugnt. - Jag var tvungen att fråga. Det är barn.
- Det är lugnt. - Okej. Bra.
Dr Jacoby, 1011.
- Madrasserna? - Ja.
Du måste ersätta alla madrasser i alla jourrum. Oacceptabelt.
Han har inte fel.
Madrasserna är knöliga, missformade och saknar stöd för ländryggen.
Våra kirurger behöver ordentlig vila,
- inte ryggskador. - Uppfattat.
Säg till dr Webber att om han vill sova gott,
så borde han komma hem och sova bredvid sin hustru.
Jag ska ta det under beaktande.
- Nya madrasser. - Hej! Mår du bra?
Nej. Jag har ont i ryggen.
Och det är härligt att tvätta sin smutsiga byk offentligt.
Är det så illa?
Ja. Så länge Minnick är här förblir det dåligt.
Jag vet inte vad jag ska göra, förutom att ge upp och ge efter.
Nej, det får du inte. Alla står bakom dig.
Alla stod bakom mig.
Ju längre Minnick stannar, desto mer omtyckt blir hon. Ju mer omtyckt...
Jag står bakom dig. Hör på!
Du kan bo hos mig. Jag har ett gästrum med en bra madrass.
Det ordnar sig.
Arizona, tack för stödet. Du är en god vän.
Vi tappar mark. Alla älskar Minnick.
Det tror jag inte. Vem sa det?
- Och nu Meredith. - Jag försvarade honom och blev avstängd.
Du är tillbaka. Du gav vika.
- Han bad mig att komma tillbaka. - Så ser det inte ut.
Du försvagade vår position.
Vi har ingen position om han ber oss att sluta.
- Meredith har rätt. - Problemet är inte Minnick.
Problemet är att hennes program är bra. Alla vet det nu, även Richard.
- Otroligt! Ska ni överge honom? - Nej.
- Inte jag. Jag ska slåss för honom. - Hur då?
Min mor är inte den enda Averyn på sjukhuset.
Det verkar som om den kolovesikala fisteln stängde sig själv.
Ingen bukreparation behövs.
Bra. Jag hoppades undvika att ringa in Jackson.
Är det fortfarande jobbigt hemma?
Jag vet inte om jag kan bo där. Jag vill det. Det har varit...
...så lätt med Harriet, men...
Allt är svårare än det behöver vara. Jag vet.
- Ja. Och ... - Och vadå?
Det är pinsamt att bli nedgraderad.
Du blev inte nedgraderad.
Från chef över allmänkirurgi till traumaläkare? Det ser så ut.
April. En titel är bara så bra som personen som förtjänade den.
Grey är bra, men när hon inte var här,
så var du den man vände sig till.
- Jag vet... - Gör du?
Bete dig så, då.
Så....
- Krona, så heter han Leo. - Vänta tills vi vet att han mår bra.
Sluta! Vi sa att vi skulle besluta genom att singla slant.
Jag märkte ett systoliskt blåsljud vid undersökningen.
Jag ringde er för säkerhets skull.
Jag ska kolla det. DeLuca, gör en pulsoximetri.
Vår lilla kille behöver ett namn.
Definitivt före skolan, men kanske innan vi åker härifrån. Så...
Krona, så blir det Leo. Klave, August.
- Varför är namnet jag gillar klave? - Okej. Krona, så blir det August.
- Krona? - Då blir det August.
Pulsoximetern visar något under normalt.
Ja. Vi tar prover och söker kardiologen.
Mår han bra?
Han har blåsljud i hjärtat. Jag måste ta några prover.
Jag informerar er så snart jag vet.
- Vad heter den lilla killen? - Gus.
Gus.
Har du tid en minut?
Jag behövs på akuten. Kan det vänta?
- Jag vill prata om Minnick-situationen. - Vilken situation? Det går jättebra.
Spela inte ovetandes. Folk har bråkat sen du tog hit henne.
- Bailey tog hit henne. - På din begäran.
Eftersom jag är talesperson för Averystiftelsen...
Vänta. Ursäkta. Du är vadå?
Jag är stiftelsens representant i styrelsen, eller hur?
En befattning som du tvingade på mig.
Ja, och du skrek och sparkade och gnällde hela tiden.
Och sedan tog jag den.
Jag är det här sjukhusets Avery. Stiftelsen talar genom mig.
Stiftelsen överser, vi ledsagar.
- Vi lägger oss inte i sjukhuspolitik. - Hur kan du säga det?
Du startade det här genom att driva bort Richard Webber.
Vilket, förresten, vi finner oacceptabelt.
Jag ska fatta besluten från och med nu.
Jag ska gå till styrelsen, återinsätta Richard och ta bort Minnick.
Jag går över ditt huvud.
Jag förstår inte. Han har aldrig varit intresserad av stiftelsen.
Jag vet. Han uppskattar inte vår roll, eller omfattningen.
Vi har 77 sjukhus över hela landet och 43 fullservicekliniker.
För att inte nämna Worldwide Health Initiative.
Oj, någon har gjort sin hemläxa.
Jag var bara nyfiken.
Eller så gillar du ansvar.
Jag var bra på det där jobbet.
Jag gillar sånt, administration, planering och schemaläggning.
Meredith gillar inte det.
Jag vill att du ser Averys traumacenter i Chicago.
De gör saker annorlunda där.
- Vi borde åka dit. - Absolut.
- Jag vill se hur de gör. - Nej, jag vill att de ser hur du gör.
Ja, det vore roligt. Tack.
Traumarum ett.
- Vad har vi? - Olycka med kalkonfritös.
En propantank exploderade och spred splitter överallt.
Hans familj kommer strax. Mindre skador. Han tog värsta stöten.
Tredje gradens brännskada på halsen och vänstra sidan av kroppen
ända ner till mellangården.
- Vänster ben har delvis hudförlust. - Ett, två, tre.
Sutur och traumabandage.
Kolla gasbindan.
Tarmarna är ute.
Jag måste undersöka såret och brännskadan i mellangården.
- Kan någon ringa plastiken? - Jag gör det.
Pojken har definitivt HLHS.
- Ge honom PGE. - Labproverna är tillbaka.
Okej, Gus. Låt oss titta på dina provsvar.
- De bestämde sig för Gus, alltså? - Hur kunde obstetriken missa det?
Vi måste sätta honom på transplantatlistan omgående.
Nej, vänta. Vi gör en Norwood.
Det tycker inte jag. Han har mitralklaffinsufficiens.
Jag tror inte att han överlever en så stor operation.
Han överlever inte väntan på ett hjärta.
Han är stabil nu. Han klarar en Norwood.
- Vad gör vi nu? - Föräldrarna är otåliga.
Vi bör prata med dem.
- Vart tog de pappa? - Du måste undersökas.
Det är okej, Pammy.
Din fästman har precis friterat vår far. Det är inte okej.
- Är det från en kalkonfritös? - Det är det enda jag kan laga.
Jag ville göra nåt speciellt.
Du menar oförglömligt? Som "När du dödade min pappa"?
- Han gjorde det inte med avsikt. - Rodney, pappas ben smälte.
- Du har inga ögonbryn. - Jag är så ledsen, älskling.
- Jag vet. - Armen har delvis svåra brännskador.
Du måste lägga om den.
Hur kan jag hjälpa till?
Res tillbaka i tiden när jag sa:
"Fritöser är värdelösa", och lyssna på mig.
Hur mår min far?
- Pam, jag är ledsen. - Sluta prata.
Någon kommer och lägger om brännskadorna. Jag ska hämta information.
Han är svullen i halsen.
Ge mig en fiberoptisk kikare, för säkerhets skull.
Skadan är djup. Urinblåsan är förstörd.
- Jag måste operera. - Nej, du kan laga blåsan senare.
Jag måste göra en explorativ laparotomi med en buksköljning först.
Jag ser inte ens stämbanden.
- Låt mig försöka. - Nej, det går bra.
Warren, ring operationssalen. Säg att de ska lägga patienten
i litotomiposition för utvärdering av mellangården.
Be dem att förbereda för en perkutan nefrostomi
och möjligen en Brickeravledning för rekonstruktion.
Hans tunntarm sticker ut ur buken. Vilken Brickeravledning menar du?
Senan är ute. Han behöver ett hudtransplantat.
- Nej, det kan vänta. - Jag säger bara...
Jag vet när hudtransplantat behövs eller inte.
Ännu en tjafsande familj. Fantastiskt.
- Sa du nåt? - Att jag ska boka ett operationsrum.
- Gör det, då. - Sätt fart!
Syster Agnes är klar. Det gick bra. In, ut, inga problem.
- Det känns bra att vara tillbaka, va? - Ja.
Tillbaka på jobbet.
Jag är inte redo att träffa Owen.
Jag vet inte vad jag skulle säga.
Jag chansar nu, men du kan väl starta med: "Hej, Owen!"
Förlåt. När du är redo. Jag dömer inte.
- Kan du kolla korridoren? Jag tänkte gå. - Javisst.
Kusten är klar. Gå!
Det kallas hypoplastiskt vänsterkammarsyndrom.
Den vänstra sidan av Gus hjärta är underutvecklat,
och kan inte ge syresatt blod till resten av kroppen.
- Okej. Vad gör vi då? - Behöver han opereras?
De finns två alternativ. En hjärttransplantation,
eller en öppen hjärtoperation för att rekonstruera Gus hjärta,
kallad Norwood. Vi borde göra den.
Jag tycker att vi väntar på ett transplantat.
Jag är rädd för att han inte är stark nog
att klara av ett stegvist ingrepp.
- Stegvist? - Ja. Norwood-ingreppet är det första
av tre separata operationer
under hans tre första levnadsår, jämfört med bara en vid transplantation.
Men med ett hjärta som Gus, så kan väntetiden vara för lång.
Dessutom innebär det livslång medicinering med immunsuppressiva läkemedel.
Till skillnad från påfrestningen med flertalet operationer,
som ofta resulterar i en transplantation till sist.
I Gus fall har vi tid innan hans symptom blir ohanterliga.
Jag tar inte den risken.
Men han säger att Gus inte överlever din grej...
- Norwood. Det tror jag. - Ja, men han är hjärtkirurg.
Jag opererar spädbarn hela tiden.
Jag har sett fler fall än han. De går bra.
Jag satsar hellre på nåt säkert
än väntar på en donator som kanske inte kommer.
- Du säger alltså att det... - Säg bara vad vi ska göra.
Min baby är döende. Hur ska vi hjälpa honom?
Ni gör oss bara förvirrade. Vad ska vi göra?
Jag tycker att vi ska
- ta transplantationen. - Norwood.
Vi har lite tid, eller hur?
Vad i helvete? De är överväldigade. De har precis fått barn.
- Bör de inte veta allt? - De behöver inte höra oss träta.
- Du rusade in dit utan att lyssna på mig. - Det är min patient.
- Han klarar en Norwood. - Jag håller inte med.
Åtminstone nu, men inte om de slösar tid på att bestämma sig.
Tala om när de är redo.
Ring organcentralen. Sätt barnet på listan för hjärttransplantat.
Dr Karev tror på Norwood.
Dr Karev tar inte beslutet. Det gör föräldrarna.
Bestämmer de sig för transplantation, vill jag inte ha missat ett hjärta.
Sätt honom på listan, men säg inget till Karev.
- Urinblåsan är inte det enda i fara. - Ja, och därför måste jag...
- Patienten är förberedd. - Vi väntar med att täcka mjukdelarna.
Nej, det är Gustilo grad tre. Fixering och muskeltransplantation.
Inte på ett så fult sår.
Vi måste göra en fördröjd rekonstruktion,
- inte en primär urinblåsreparation. - Nej, rekonstruktionen borde ske nu...
- Den penetrerande skadan måste utforskas. - ...innan vävnaden blir ödematös.
Lyssna på det här.
Webber och Kepner utforskar skadan,
och Avery bedömer om brännskadorna behöver mer täckning.
Den andra Avery kan utvärdera mellangården.
Efter en full utvärdering vet vi bättre hur vi ska gå vidare.
Jag.. .Minnick säger att vi ska arbeta igenom problemet med er.
Det bör funka. Tack.
- Va? - Du hade rätt om Riggs.
- Vadå? - Killen är en orm.
- Det sa jag inte. - Han fick en mamma att gråta.
Hennes barn är på sjukhus. Sannolikheten för tårar är hög.
Han tror att han är en kardiologisk gud som vet allt.
Jag är barnläkaren, jag kan saker,
om han bara lyssnade. Killen är en orm, som du sa.
Jag sa definitivt inte det.
Tyvärr, är det allt vi vet.
- Herregud, du är tillbaka! - Faktum är...
Jag är så glad.
Dr Minnicks metod är enastående, men jag har velat göra den med dig.
- Egentligen, Edwards... - Och jag... Vänta!
- Är du anti-Minnick? Snälla, var inte det. - Stephanie!
Jag är inte här. Du har inte sett mig.
Kan du gå genom akuten och se om Owen är där?
- Nej. - Tack.
Jag menar nej. Jag måste jobba.
Jag vill inte dras in i ditt äktenskap igen.
Gränser, du vet.
- Okej, självklart. - Förlåt.
Kom tillbaka! Hej då!
- Hej! - Hej på dig.
- Hur stor är din ugn? - Jag kan inte svara på det.
Jag vill laga pierogi, men min ugn krånglar.
Det låter trevligt. Vad är det?
- Nånting jag är mycket bra på. - Okej.
Jag behöver inte stanna över eller så. Bara... pierogi.
När du har smakat mina pierogi, så vill du inte ha någon annans.
Jag har ingen aning om vad du sa, men säg mer sånt.
- Vi ses vid åtta. - Okej.
- Jag tar med allt. - Okej.
Vi delar på segmentet och sen förbereder jag för en kolostomi.
Jag att vi kan göra den primära tarmreparationen direkt.
Du är inte längre chef för allmänkirurgi, Kepner.
- Låt mig göra mitt jobb. - Men hon ansvarar för fallet.
Hon tog in traumafallet. Hennes avdelning, hennes patient.
Tre-noll vicryl för tarmanastomosen.
Jag kollade min kalender inför Chicagoresan.
Jag är fullbokad de första två veckorna,
men helgen den 25:e kan funka.
- Det låter bra. - Det finns en båttur med arkitekturmål.
Den har jag tagit. Det låter trist, men är faktiskt fascinerande.
- Kul. - Vad händer?
Helgen den 25:e åker jag bort. Du får ta Harriet.
- Åker ni på semester ihop? - Det är ingen semester.
Du ska ta en båttur, mamma.
Åker man till Chicago, måste man ta båtturen. Den är...
Vi ska besöka Averys traumacenter där.
Traumacentret? Varför då?
Är vårt traumaprogram ditt nästa offer?
Jag ska även fixa biljetter till Hamilton.
- Ja! - Går du på Hamilton utan mig?
Dr Hoffman till onkologin.
Jag är utsvulten.
Jag har haft en komplicerad sarkomoperation i sju timmar.
Gissa vem som fick skära ut tumören från den vaskulära strukturen?
Just det. Jag.
Är något på tok?
Nej, jag...
Det är bara...
Jag har ett fall med två sjukhusläkare som vill ha olika behandlingar.
De har givit mig motstridiga instruktioner och...
Jag vet inte vad jag ska göra.
Du kommer att fatta rätt beslut. Det gör du alltid.
Jag måste gå.
Inkommande motorcykelolycka. Jag tar den.
Dr Taylor till instrumentrummet.
- Motorcykelolycka? - Utan hjälm.
GCS på fyra. Intuberad vid olycksplatsen. Han har en öppen skallfraktur.
- Vid medvetande tidigare? - Nej.
Flexion i armbågen vid smärtstimulering Sök neurologen!
Neurologen här.
Nu går vi!
Minnicks metod ger ST-läkarna bättre kunskaper och det går snabbare.
Snabbare är inte bättre. Förutom om man fuskar eller skapar en fabrik.
- Det gör jag inte. - Enligt dig.
Stygnet som jag precis gjorde. Ingen annan gör som jag. Vet ni varför?
Mark Sloan tog sig tid att lära mig det.
Jag tittade och lärde av honom.
precis som så många kirurger har lärt sig av dr Webber.
Jag lärde mig hans hantverk. Nu säger du att den tiden är över.
Dr Webber skapar konstnärer. Dr Minnick skapar robotar.
Tre-noll silke, tack.
- Att ta hit dr Minnick var inte rätt. - Låt oss klargöra en sak.
Det beslutet var faktiskt Baileys, eller hur, Warren?
- Lämna mig utanför det här. - Även om Minnicks program var bra,
så genomförde ni två det hela utan respekt för sjukhusets historia.
- I synnerhet inte för dr Webber. - Det är okej.
Tycker du att det är bra ledarskap, mamma? Är det bra för moralen?
Hade du inte fått hela personalen att göra en kupp, så hade du kanske lyssnat.
- Patienten börjar få koagulopati. - Mayosax.
- Du vet ingenting om ledarskap. - Jag glömde nästan. Du har en ny hejduk.
- Lägg av! - Vad vill du lära dig av min mor?
Hur man vänder ett helt sjukhus emot sig...?
Sluta!
Du säger: "Jag är en Avery." Men det är du inte,
inte så som du försöker vara det.
Titlar betyder ingenting. Det handlar om personen som innehar den.
Jag tog din fars namn, men det handlar om vad jag gjorde med det
och vad jag skapade. Det är det som spelar roll. Du...
Du är en enastående kirurg.
Vi kan inte göra något mer ikväll. Vi tar honom till intensiven,
och fortsätter imorgon. Är vi överens?
- Ja. Vi är klara. - Ja, det här funkar inte.
Suturerna borde kontrollera blödningen, men han har en stor öppen skallfraktur.
- FAST-testet är negativt. - Pupillerna är tröga.
Jag visste inte att du var tillbaka.
Inga andra uppenbara skador. Jag måste se traumabilderna.
Jag kom bara hit för att hämta några saker.
- Saker? - Saker.
Jag shoppade och behövde tandtråd, och insåg att jag hade massor här.
Sen kom de här killen in. Babinskireflex.
- Tandtråd. - Jag kan inte sova annars.
Ja, jag vet.
Provsvaren är tillbaka. Traumabilderna visar inget.
Tack, Edwards. Sök någon från neurologen, tack.
Va? Varför då? Det är okej, jag...
Det ser allvarligt ut, så är du inte är tillbaka...
Sluta! Visa mig skallfrakturen, Edwards.
Jag har suttit fast hela dagen med ett fall tillsammans med min fru.
Och Jackson. Och April.
- Jobbigt. - Ja.
Så, jag skulle gärna acceptera ditt erbjudande, och bo hos dig.
Få lite trevligt sällskap och sova gott.
- Okej. I natt? - Om inte erbjudandet har löpt ut.
Jag har en dejt, men jag kan avblåsa den.
- Gör inte det. - Jo, det kan jag.
Det bestämdes idag, och jag borde nog inte gå i vilket fall,
- så jag kan avboka. - Nej. Absolut inte. Gå ut och ha roligt.
- Är du säker? - Ja.
Jag har en kritisk patient, så jag borde nog stanna här.
Berätta alla detaljer imorgon.
- Är du fortfarande här? - Fortfarande?
- Jag drogs in i ett fall. - Okej.
Syster Agnes repar sig fint. Hennes röntgenbilder är perfekta.
- Bra jobbat. - Tack.
- Tack för att du kom in i morse. - Inga problem. Tack, Pierce.
Så du har varit här sedan i morse?
Där är bilderna.
Första dagen tillbaka, så jobbar du hela natten. Ambitiöst.
FÖRNÖDENHETER
Vad står på?
Varför är du ett arsle?
- Va? - Alex sa att du är ett arsle.
- Såklart. Han skvallrade. - Låt mig säga en sak.
Vill du komma nånvart med mig, så är det inte klokt att tjafsa med Alex.
Säg inte emot honom inför patienter och behandla inte honom som en idiot.
Vänta lite. Komma nånvart med dig?
- Du erkänner alltså. - Erkänner vadå?
- Att det går att komma nånvart med dig. - Byt inte ämne. Jag talar om Alex.
Karev är sur för att jag ger en sjuk baby chansen till ett mirakel.
Han erbjuder bara ett plåster.
Han kanske vill ta det säkra före det osäkra. Jag bryr mig inte.
- Hurså? - För att jag har rätt.
Och jag måste inte bevisa... Glöm det.
Vänta. Vart ska du? Vi diskuterar ju.
Nej, jag är klar.
- Ska du bara gå? - Helt rätt. Jag är ett arsle.
När er far började få cirkulationssvikt..
Valde vi att pausa, ge honom tid att vila
och bli starkare innan vi fortsätter.
Åh, herregud!
- Får vi träffa honom? - Vi? Vilka vi?
- Jim! - Jag menade er, naturligtvis.
- Får de träffa honom? - Det är ingen bra idé.
Han är inte tom fara. Jag vill att han får vila så att vi kan fortsätta imorgon.
Just nu borde ni äta mat och vila.
Nej, vi går ingenstans.
Stanna här så hämtar jag mat.
Mat? Ska du fixa mat? Du?
Rodney...
Du kanske borde gå.
Okej.
Jag kommer tillbaka senare.
- Sms: a mig, så... - Nej.
Jag vet att du vill väl, men min far är...
Jag kan inte. Det är allt jag tänker på när jag ser dig.
- Åh, Rodney... - Du borde bara gå.
Han har en epiduralhematom och diffus axonskada.
Operation kanske inte hjälper, men vi försöker, naturligtvis.
Även om det är ett hopplöst fall.
Har du jobbat? Med patientfall?
Nej.
Tänkte du träffa mig idag överhuvudtaget?
Nej.
Så du gömmer dig?
- Är det här första gången du kommer in? - Ja.
Jag kom bara hit för att göra Maggie en tjänst.
Patienten är förberedd. Vi är redo.
Du borde gå.
Vi tvättar oss ju.
Du sa det själv. Det är ett hopplöst fall.
Sök en annan traumakirurg, om du inte vill göra det. Jag går in.
Det finns inga hopplösa fall.
Jag är sen, jag vet. Missade jag tillfället?
Nej, det är okej. Jag är klar.
Nej. Du är trött.
- Varför säger du så? - Du sov ju.
- Och för att jag är trött. - Jag är så trött.
Jag är helt slut. ST-läkarna har oändligt många frågor.
Det är gulligt, men otroligt utmattande.
Vi kan ju vila en stund. Bara lite.
- Bara lite kort. - Okej.
- Sen kommer vi igång. - En minut.
Fyrtiofem sekunder.
Herregud. Hallå?
Operationssal sju om den är ledig.
Vad står på?
Jag har goda nyheter. Försök att inte bli förbannad.
- Berätta. - Vi har ett hjärta till Endris baby.
- En perfekt matchning. - Hur då? Han står inte på listan.
- Jag satte honom på listan. - Utan att meddela mig?
Utan föräldrarnas tillstånd?
Visste du det här?
- Hade han inte stått med på listan... - Karev.
Det här är bra.
Nu ska vi bara ha en obekväm konversation med föräldrarna
och sen rädda barnets liv.
Du är helt otrolig. Vet du det?
Jag kan tala med familjen med dig.
Vill du vara gift med mig?
- Ja. - Varför pratar du inte med mig, då?
- Jag är inte redo. - För vadå?
- Bråket. - Det måste inte bli något bråk.
Jo. Vi är står på motsatt sida.
Vi vill helt olika saker.
Båda kan inte få det vi vill, så det kommer att bli bråk.
Och någon måste vinna.
Eller så vinner ingen.
Jag ska tala med familjen.
Vänta. Är det därför du kallade hit mig vid den här tiden?
Han gick bakom ryggen på mig.
- Vad står på? Är du redo? - Vänta!
Jag litar inte på honom. Jag vill inte operera med honom.
Va?
Dr Karev har framfört ett klagomål.
- Lägg av! - Han säger att du har varit...
- Vi var oense om en behandling. - Han skulle ha överlevt en Norwood.
Nu riskerar vi inte att döda honom för att få veta.
Du dödade en annan unge genom att ta hjärtat.
- Grattis. - Okej. Nu räcker det.
Det enda ni ska slåss för är att hålla barnet vid liv.
Att fixa hans hjärta. Du vann. Du vann den striden.
Avsluta kriget nu. Hitta ett sätt att jobba tillräckligt länge med varandra
för att sätta in hjärtat i barnet.
Förstått?
- Vad hände? - Det rann blod ur pumpen och trycket föll.
De tog hit honom för att hitta blödningen. Ha kompresser redo.
Jag hittade den.
- Ursäkta, jag var här, så... - Nej. Bra gjort. Fortsätt.
Ser du källan till blödningen?
Ja, jag ser den. Den är i tarmkäxet.
Högerböjda DeBakey-klämmor, tack. Ska jag fortsätta?
- Jag sköter sugen åt dig. - Jaså? Patienten är lite instabil.
- Ska du inte ta över? - Det behövs nog inte. Warren klarar det.
Varför är vi ens här?
Warren? Tror du att du klarar det?
Ja. Två-noll silke, tack.
Fler kompresser.
- Ringde du organcentralen bakom min rygg? - Ja.
- Var det inte lugnt mellan oss? - Jo.
- Du gick bakom min rygg när jag sa... - Det är som du sa.
Det är barn.
Vad var det där?
- Ursäkta? - Ger du bara efter
för den nya utbildningsmetoden?
Jag utbildade en kapabel ST-läkare. Precis som jag alltid har gjort,
- långt innan Minnick. - Nej.
Nej, det där inne var annorlunda.
Vi kan vinna det här. Jag kan dra i vissa trådar. Jag har inflytande.
Gör det inte. Det sliter isär dig och din mor.
Sliter isär oss? Du, då? Du är hennes make.
- Allt det här stöter bort dig. - Du vet inget om vår relation.
Och du känner inte min mor.
Så här gör hon. Hon hittar en svaghet och utnyttjar den.
Hon kommer att fortsätta att slåss mot dig.
Vi blev kära när vi slogs om det här sjukhuset.
- Vi klarar oss. - Ja, men hon slutar inte.
Hon slåss tills hon vinner, oavsett kostnaden.
Låt henne inte göra det.
Er far är klar med operationen.
Hans återhämtning kommer bli lång och svår,
- men han kommer att bli bra. - Tack gode Gud.
Jag kan visa vägen.
Vad gör du?
Det är bara att... Jim älskar pappa.
- Du skämtar väl? - Det var en olycka.
- Vilket håll? - Ditåt.
Hur kunde du göra det?
Hur kan du göra det mot någon du älskar?
- Sluta upp med de här dumheterna. - Jag vill bara veta.
Är affärerna viktigare för dig än familjen?
- Det här har inget med familj att göra. - Jo.
Jag fattar, affärer är affärer.
Behöver du avskeda någon, eller ersätta någon, gör det.
Men om det är någon du älskar...
Betyder det ingenting för dig?
Du och jag är två mycket olika personer.
Minst sagt. Jag har aldrig varit gladare över det än nu.
Du har aldrig visat något intresse för affärerna, men det gör inget.
Ja, för du har ju April nu, eller hur?
Nu kan du äntligen få den Avery som du önskade att jag var.
Nej, du har alltid varit din egen. Alltid gått din egen väg.
Inget kan göra en förälder mer stolt.
Inget. Jag är så glad att du är den du är.
Jag önskar bara att du var det också.
- Vi räddade barnet. - Ursäkta?
Barnet. Det som Karev och jag...
- Barnet lever. - Det är goda nyheter.
Nu är det du som är ett arsle.
Alex hade rätt om dig.
Ja. Självklart. Alla viskar i ditt öra
- vad du ska tycka om mig. - Ingen dikterar vad jag ska tycka.
Bra. Jag vill inte ha deras åsikt. Jag bryr mig om vad du tycker.
Om dig? En hel del.
Nej. Inga lustigheter. Inga fler sarkasmer.
Vet du vad jag tänker?
Jag tänker på dig.
Mycket. Jag kan inte sluta.
Jag vill säga att jag är seriös...
...om du är det. Jag är seriös.
Så jag... Jag tänker fråga dig direkt.
Vad tycker du?
Eller svara inte.
Inte förrän du vet.
När du gör det... slå en signal.
Vad är klockan? Somnade vi?
Jag vet inte. Jag känner mig utvilad.
Herregud! Det är nästan morgon.
Jag antar att vi tillbringade natten tillsammans.
Jag antar det.
Förlåt.
Krig är inte civiliserat.
Man väljer sida och försvarar den. Man anfaller.
Man skadar folk. Man skadas.
Hur var det idag?
- Lika illa som du trodde? - Ungefär.
Vi måste prata. Vi måste, men...
Nej, det behövs inte. Inte ikväll.
Du skulle inte ens vara här idag. Kom igen.
Man slåss, och slåss, och slåss.
Till vilken nytta?
Kom hem.
Vad slåss vi mot? Vad slåss vi för?
Se till att få en god natts sömn.
Jag ville aldrig komma mellan er två.
Dig och Jackson. Jag ville aldrig det.
Jag vet.
När är det dags att lägga ner tramset...
Godnatt.
...och helt enkelt...
...ge sig?
- Det var en läskig halstumör. - Herregud!
- En bloc-resektion? - Kanske.
Jag har en patient på Averysjukhuset i Montana.
Jag kanske måste åka dit för en konsultation.
Vadå?
Jag ska till ett Averysjukhus, och nu ska du till ett Averysjukhus.
Kom igen nu. Så är det är inte.
Är du avundsjuk? Är det så?
Avundsjuk på min mors manipulering av dig? Nej.
Sluta!
Jag är ingen marionett.
Jag har en egen hjärna. Egna åsikter.
Att arbeta med din mamma i stiftelsen är en stor möjlighet för mig.
Jag förstår att du aldrig ville det.
- Men hon ser nånting i mig. - Jag lägger mig.
Vad är det med dig?
Ingenting. Släpp det.
- Jackson, jag... - Det angår inte dig.
Godnatt.